PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
MINULE JSTE VIDĚLI
Výraz našeho respektu a důvěry.
Ta cesta je důležitá.
Pro všechny.
Bude vás zajímat, že jsme zajali Jana de Lichteho.
Proto bude tvoje zpřelámané tělo viset.
Mojí cesty se nikdo nedotkne.
Když to stačilo Železnému,
stačí to Pidloočkovi.
Dohoda je dohoda!
Je to tvoje.
A co psanci?
Zase pracují, mám výdaje.
Máte tu čest nosit paruku.
- Gratuluji. - Děkuji.
Bellinko.
Už tě nikdy neopustím.
Děkuji, pane Barue.
Tincke Jana nezradil, Meyvisi.
Ne, Tincke ne.
Tvoje holka.
Nebo je pryč náhodou?
Koho popraví?
Jana de Lichteho.
Zaslouží si to.
Jan se prý snažil utéct,
tak ho oběsili hned.
Oteřete ty brány, sakra!
Vagenende!
Drazí členové městské rady,
drazí přátelé,
dnes se můžeme potěšit
úžasným rokem.
O ROK POZDĚJI
Rokem plným velkých úspěchů
a inspirace do budoucnosti.
Renovace cesty do Ghentu byla triumfálním vítězstvím,
z nějž budeme těžit ještě mnoho let.
Dovoz i vývoz do našeho městečka a z něj do Bruselu
vzrostl o 25 %.
Dostavníku nyní trvá cesta do Bruselu
polovinu času.
Vojska navštěvující naši zemi
si vynikající stav naší cesty užijí.
Máme skutečně to nejlepší z obou světů.
Konec blahobytu proudícího do našeho města...
není na dohled.
Skutečnost, že kriminalita v našem městě a okolních vesnicích
padla na historické minimum,
je jednou z příčin.
Goorissene?
Před rokem zasadil poručík Baru
s trénovanou městskou hlídkou jednou perfektně zacílenou akcí
zatčením vůdce gangu Jana de Lichteho
smrtící ránu organizovanému zločinu.
Poručíku Barue, máte slovo.
Děkuji.
Drahý pane starosto, členové rady...
V pokladně se, pánové,
k dnešnímu dni nachází suma
443 621 florinů.
Tedy.
Po započítání výdajů, které je stále potřeba splatit
Vlámskému státu,
a předepsaných válečných daní lordu de Rassinfossemu...
Podtrženo sečteno, drazí pánové,
nám zbývá přebytek
celých 305 597 florinů.
Bravo!
Opět, jde o sdílenou snahu.
Společnou snahu.
Lépe bych to neřekl. Musíme znovu investovat.
Nebudu vás déle napínat.
Teď už mohu prozradit, že je ten projekt tak velkolepý,
že naše městečko posune na úroveň
měst, jako je Ghent,
Brusel
či Antverpy.
Ano.
Vykopeme kanál.
Propojíme Baasrode s Šeldou,
a budeme tak moci přijímat ještě více lodí.
Zároveň se tak výrazně usnadní
zásobování francouzských vojsk.
Tyto novinky oficiálně oznámíme
příští sobotu během Průvodu krve svaté.
Děkan Pycke vyjde z kostela se Svatým průvodem
a zamíří přes naši novou cestu ke schodišti mého zámku,
kam vás zvu na vynikající hostinu.
Vítány jsou i dámy.
Pane Barue, doufám, že se zúčastní i vaše neteře.
Pánové, promluvil jsem.
Černý tér! Dobré zboží i cena!
Co to prodáváš?
Hele, usmrkanče! Ten jed odsud odnes pryč!
Řekni Pidloočkovi, že ho nechceme!
- Copak, zrůdičko? - Skřetice.
Lumpové!
Do háje, skřetice blbá.
Slyšeli jste ji?
Řekla ven.
Jen tak blbneme, Škrpále.
Prodáváte jen sračky, nebo máte i opravdové zboží?
Máme i bílé zboží.
Pidloočka nám dá všechno.
Běžte do Žlutého ptáka. Tam to potřebují.
A jestli uvidím nebo uslyším,
že jste tam nebyli,...
zodpovíte se mně.
Ano, Škrpále.
- Jo? - Ano, Škrpále.
Hajzlové.
Pojď, drahá, připrav se.
Slíbil jsem matce, že zajdeme ke švadleně,
aby ti upravila šaty na Průvod krve svaté.
Vím, že ti matka na tvá útlá ramínka nakládá hodně stresu.
Je jen netrpělivá.
Jsem její jediný syn.
Třeba to teď už vyšlo.
Možná.
Musíme se dál snažit.
Obleč se.
Co děláš?
Ukazuju prsa. O to snad jde, ne?
Ne tak rychle, zlato.
Svádění.
To chci vidět.
To budou chtít i oni.
Rostoucí napětí.
Ukážeš to všechno hned, a ztratíš mě.
Nic mi to nedělá.
Až přijdou chlapi,
chci aby si každý z těch blbů myslel,
že to děláš jen pro něj.
A musíš ho nechat čekat.
Dokud si nepomyslí, že už víc neuvidí,
že je to jen vtip,
že tu jde o chlast.
Vyžahne sklenici, zamíří ke dveřím,
a tehdy...
mu ukážeš svoje zboží.
Hned koupí další lahev.
Tak dělejte, znovu.
Hezké.
Kdy to bude k vidění celé?
Ještě není otevřeno.
Jsme všichni velmi zvědaví.
I Pidloočko.
Všichni tvrdí, že Tincke připravuje něco výjimečného,
nikdo ale nesmí nic vidět.
Budeš muset přijít zítra večer.
Radši se podívám hned.
Víš, proč jsem tu.
- Řekni Pidloočkovi... - Už se stalo.
Řekl jsem, co šlo říct.
Je na čase, Tincke,
abys ukázal zboží, jak je sám korektně nazýváš.
Svádění je bezvadné, ale musíš dodat i peníze.
Půlku můžeš dostat dnes.
- Hned? - Ano.
Zbytek přijde.
No tak, vždyť vidíš, že to zabere.
Máš naši plnou důvěru.
To už máš déle.
To nic.
Byl jsi u doktora?
Jen zánět průdušek.
Omlouvám se, drazí rodiče.
Zdržela mě hádka s jedním psancem.
V pořádku, Nicolaïi.
Matka to chápe o něco méně než já.
Dochvilnost je pro ni důležitá.
Héloïso,
vítej.
Pojďte.
Matko.
Bude už studená.
Nech je najíst, drahá.
Slyšela jsi, proč se zdrželi.
Potulující se psanci už nás dlouho obtěžovat nebudou.
Budeme je všechny potřebovat na kopání kanálu.
Je to tak, Nicolaïi.
Coffijn to protlačil přes radu.
Ten kanál bude.
To jsou skvělé zprávy.
Nesmíme podcenit ten rozsah a složitost.
Kanál vůbec není jako cesta.
Tomu rozumím, otče.
Nicolaïi,...
jen naše naprostá oddanost
může vést ke šťastnému konci.
Ale když to vyjde,
můžeme odtud pryč.
Z téhle díry.
Do skutečného města. Bruselu
nebo možná do Paříže.
Spolehni se na mě, otče.
Paříž...
Byla jsi tam někdy, drahá?
Mohla bys navštívit matku.
Když už mluvíme o matkách,
v bříšku tě stále nic nešťouchá?
Pracujeme na tom.
Pomůže ti to. Neucítíš už nic.
Pojďte.
Ta nemoc?
Včera to šlo z kopce.
Běžte, padejte.
Zatracená práce.
Nefunguje to, co umřel.
Je to správný recept?
Bez Vagenendeho prostě nezabírá.
Víš, kdo je ještě nemocný?
Tincke.
Může si za to sám.
Je to jeho trest za to, že nás tu nechal shnít.
Ať si shnije v tom svém podniku.
Dělá tam divné věci.
Jaké divné věci?
Přísahal jsem, že do Opice už nejdu.
Všechno se tam rozsypalo.
Co myslíš?
Ty a já. Odjedeme.
Najdeš si jinou práci a já něco slušného.
Práce nikde není.
Tady možná. Ale jinde?
Zasloužíš si být šťastná.
Zasloužíte si to tu všechny.
Díky.
Podívejme na hrdinu ze Žlutého ptáka.
Na tenhle svět jsi moc hodný.
Jestli na to jdete tady, zaplať.
Obchody se daří?
Lépe než za starého pána.
Věděl jsem, že budeš lepší než otec.
Jo?
Jak to?
Rozum.
Křivé oči ještě neznamenají, že nevidíš jasně.
Chtějí vykopat kanál.
Bude dražší než ta cesta.
Trochu si přihoď, ale nepřežeň to.
Zařiď dostatek pracovníků.
Těch je dost.
V lesích se množí jako králíci.
Víš, jak poznáš dobrý chlast?
Ne.
Prožere se ti do jater jako brouk.
Ještě.
Na ten kanál.
Rušíte kvůli nám zábavu?
Pánové.
Čím vám posloužím?
Jsme poutníci.
Kráčíme osvícenou cestou, hledáme jídlo,
místo, kam složit hlavu, doušek pro vyprahlá hrdla.
Je klidně možné,
že vám na cestu svítí Duch svatý,
ale dal vám i pár centů?
Tady není zdarma nic.
Máš s sebou lidi, co skrývají tváře.
To nesnáším.
Peníze máme, pane.
A slyšeli jsme, že na téhle cestě zahlédneme prsa.
Cesty Páně jsou nevyzpytatelné.
Pravda.
Pojďte dál.
Koukejte, jak chcete.
Dívat se podle Boha smíš, že?
No tak! Rozpohybujte to zase!
Poutníci chtějí vidět prsa.
Maestro!
Na tvoje prázdné tělo...
je hnus pohledět,
tvůj hlas ale uslyšíme dlouho.
Tam, kam jdeš, ti bude lépe než tady.
Musí být.
Pro všechny ostatní mrtvá coura. Pro nás ne.
Trpěla jsi jako zvíře. To si nezaslouží nikdo.
Budeš tu ještě dlouho...
s námi.
Ale neboj se.
Prostě jdi.
Neohlížej se, nestojí to za to.
Odneste ji, než přijdou první zákazníci.
Nesmírně ti to sluší.
Tak.
Jako Madame de Pompadour.
Úchvatná.
Půjdu se podívat, jestli už se převlékla i ta potvůrka.
Jsi tu šťastná, Anno-Marie?
Máte pravdu.
Do toho zámku vstoupím jako nový člověk.
Jako vážená dáma.
Vy jste se mnou šťastná?
Mám vše, o čem jsem kdy snila.
Díky vám, pane Barue.
Chystám se říct něco necudného,
ale toužím po tobě od chvíle, kdy jsem tě spatřil.
Sním o tobě.
Když tu se mnou žiješ,
je to splněný sen.
Tvé štěstí bude mým největším úspěchem.
Já už šťastná jsem.
Dárek?
Můžeš si je dnes vzít.
Zítra oznámí Pycke naše zásnuby.
Samozřejmě pokud budeš souhlasit.
Pomohl bys mi,...
drahý?
Jistě.
Promiňte, pánové, není vhodná doba.
Vlas svaté Kateřiny ze Sienny.
Dva nehty svatého Kryštofa.
Bederní rouška samotného Bonifáce.
Předkožka svatého Simona.
Jak vidíte, prodáváme prvotřídní relikvie za úžasné ceny.
Za dvě hodiny bude každoroční průvod.
Přijďte zítra.
Zítra jdeme za biskupem v Brugách.
Tak jindy.
Ohledně čeho máte schůzku s biskupem?
Přinesli jsme mu relikvie z Konstantinopole.
Jaké, smím-li se ptát?
Toto není na prodej.
Co to je?
Biskup nechce, abychom...
Svatyně...
krve svaté?
To nevím.
Nikdo o ní nevěděl, drahý pane.
Co je uvnitř?
Dvě kapky Kristovy krve z kopí, co měl v boku.
Z Kopí osudu?
Jak říkám, není na prodej.
Je to dar pro biskupa z Castillonu.
Řekněte si částku.
Řekněte si. Dnes tu máme Svatý průvod.
Není žádná náhoda, že jste přišli dnes.
Je to znamení přímo od Pána.
Já věděl, Stanislasi,
že jednoho dne se nad námi náš Pán slituje.
Děkujeme ti, Pane, že jsi tohoto muže navedl na správnou cestu...
Héloïso!
Héloïso, nevím, co si vzít na sebe.
Chci vyzařovat moc,
chci zevnějšek hodný mého statusu.
Které bys vybrala? Tyhle,
nebo tyhle?
Proč si nevezmeš běžné šaty?
Naše rodina půjde přímo v čele průvodu.
Musíme dát lidem co obdivovat.
Pycke věří, že jeho Průvod může překonat ten v Brugách.
Neposmívej se.
Tohle město tak roste,
že mezi nejlepšími bude brzy.
Napřed musíte vykopat kanál.
Uvidíš.
Vím, že máme menší zpoždění, třeba ale...
Nicolaïi, mačkáš mi šaty.
Odpusť.
Tak večer. Slibuješ?
Podle matky se musíme snažit.
Tyhle.
Mami!
- Pane Embo? - Ano?
Jmenuji se Boudewijn de Kezel.
Máte chvilku?
Jdu na mši před Průvodem krve svaté.
Už teď mám zpoždění.
Jde o vašeho syna Emiela.
Byl velitel mého oddílu.
Pojďte se mnou.
„Kde dvě či tři duše
sejdou se ve jméně mém,
tam s nimi jsem i já.“
Ve jménu Otce,
Syna
i Ducha svatého,
amen.
Drazí přátelé,
vítejte na bohoslužbě
zahajující náš každoroční průvod.
Rok co rok ji sloužíme v nejužším kruhu.
Než venku vypukne Svatý průvod,
najdeme si tu my uvnitř čas,
abychom se zamysleli,
jak jsme poslední rok žili.
Rok plný významných událostí.
Pro naši vesnici, naše město,
naše obyvatele, a především pro naši farnost.
Modleme se.
Dejte si všichni brambor.
Počkat, počkat.
Díky, že jste přišli.
Od Janovy smrti uplynul rok.
Vzpomenu na něj každý den.
Víte, že jsme se párkrát neshodli.
Byl to ale ten nejsilnější muž, co jsem poznal.
Než se na něj napijeme, prosím o chvíli ticha.
Chci, abyste během ní přemýšleli nad tím,...
jak to, že jsme tak zeslábli,...
že už spolu nedokážeme vyjít.
A jak to napravíme.
Dobrou.
Drazí farníci,
dovolte mi odbočku od našich běžných mší.
Z dobrého důvodu.
Jak víte, byl vždy náš Svatý průvod
zasvěcen našemu nejcennějšímu předmětu:
látce, jíž byly ošetřovány rány ukřižovaných.
Nyní se nám ale povedlo získat
něco mnohem hodnotnějšího.
Relikvii, jejíž moc
a hloubka...
je zcela mimo naše chápání.
Relikvie, jež z našeho města učiní poutní místo
známé i v dalekých krajích.
Tento zázrak nám spadl do klína teprve před hodinou.
Mohu požádat
tři poutníky, kteří nám jej přinesli,
aby se připojili
k jeho odhalení?
Jsou totiž
skutečnými apoštoly našeho blaha.
Dostal jste někdy oficiální zprávu o jeho smrti?
Ne, nikdy.
Byl za mnou ale biřic a spravil mě
o té vraždě a...
Jen pomyslím, že jsem ho sem sám pustil!
Byl tady!
Přímo v této místnosti!
Jeho ústa pila mé nejlepší víno
a jeho jazyk vyprávěl o mém synovi ty nejhorší lži!
Pane Embo...
Jan nechtěl, abych to udělal,
ale žádal mě,
abych vás neobtěžoval fakty,
které by nijak nezměnily osud jeho či vašeho syna.
Ale...
Pravda je jaká je,
pane Embo,
a váš syn chtěl, abyste věděl,...
co se skutečně stalo.
Mám pro vás dopis.
PRO PANA M. EMBA
Krev našeho Mesiáše.
Krev svatá
našeho Pána Ježíše Krista.
Krev, jež byla prolita za naše hříchy.
Krev svatá,
jež symbolizuje zmrtvýchvstání našeho Spasitele.
Udus se vlastní ješitností, Pycke.
Chyťte je.
Stráže!
Ti poutníci.
Dva soly? Řekl jsem: „Ani za 25.“
Byl úplně zaražený.
Tak by to být mělo, Tincke.
Měl by tu být Jan.
Dnes tu je.
Cítím ho tu.
Třeba tu je.
Možná.
„Tíží mě hrozivý pocit,
že mě zevnitř jakési dvě síly rvou ve dví.
Emiel, který toto píše, otče,
by nikdy nebyl schopen toho, co oni tvrdí, že jsem učinil.
Já totiž vím, co jsem udělal.
Scházím pod tíhou svých skutků.
Odpusť mi.
Ač se obávám, že to není možné.
Mou krvežíznivost lze zastavit jen jediným způsobem,
mou smrtí.
Několikrát jsem se pokusil vzít si život.
Nejsem toho ale schopen.
Pokud čteš tento dopis, otče,
dal ti jej strážník Boudewijn de Kezel osobně
po mé smrti
a znamená to, že Jan de Lichte
mě zabil,
a zachránil tak životy dalších lidí.
Z mé smrti nesmí být viněn.
Vinný jsem pouze já.
Zabil jsem se sám.“
Jen si to představte.
Místnost plná zbraní
a uprostřed prostě prasečí hlava.
Všichni míří na všechny.
Železný Simon se ani nehnul. Řekl:
„Nemyslíš si,
že ti tohle projde, že ne?“
A ten blázen Jan...
se na něj podíval...
a povídá...
To myslím.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Pycke byl zavražděn přímo před námi.
Kdo bude další oběď? Ty?
Nebo já?
Jsi zázrak, Jane de Lichte.
Světec, který se před námi zhmotnil.
V našem rodu neměl s reprodukcí problém jediný muž.
Miluji tvrdost a sílu.
Svleč se.
Určitě ti tvá snoubenka nepřivozuje vilné myšlenky schválně?
Viděl jsem ji nastupovat do kočáru.